Podrobněji dokumentovat dokončení Apolla nemá nějak velký význam, šlo jen o zhotovení trysky hlavních motorů a sestavení podstavce. Můžeme se tak již nedočkavě vrhnout na poslední část celé vesmírné sestavy. Ač je nejmenší, je možná tou nejvýznamnější částí - spojovací tunel mezi Apollem a Sojuzem. Jelikož spojovací tunel do výšin vyneslo Apollo, autoři ho možná právě proto napevno nechali přilepit na špici Apolla. Konstrukce tunelu je jednoduchá. Válcovitý průřez s mírným skosením na jedné straně a na straně druhé se stykovým uzlem pro spojení se Sojuzem. Dá se říci, že všechny díly bylo potřeba nějak upravit, aby to na sebe plynule navazovalo. Na tento základ tunelu stačilo již jen nalepit půlkruhovité dílky imitující kulovité nádrže na kyslík a ty zajistit trojúhelníkovitými díly, u nichž ovšem netuším, co mají představovat. Ve skutečnosti byly k válcovitému přechodovému tunelu připojeny takové krabice tvarem připomínající půlrakve. Takto reálně byla vystřihovánka zpracována při pozdějších vydáních v Albatrosu.
A tím máme celou první mezinárodní vesmírnou sestavu dokončenou. Tehdy se tam vysoko nad hlavami všech pozemšťanů podařilo podat si ruce, jen škoda, že to mnohdy nejde i tady dole na Zemi. Práce na modelu nebyla úplně jednoduchá - bylo potřeba několik dílů upravit, hodně u toho přemýšlet, ale nakonec vznikne velmi povedený výsledek, který potěší snad nejedno oko příznivce starších vystřihovánek. Při upravování chybiček se mi několikrát stalo, že i já jsem se takříkajíc "seknul" o nějaký milimetr ve svém rýsování a měření. U ruční práce o výsledku rozhoduje například troška nepozornosti, ale třeba i jen obyčejná tloušťka hrotu tužky a úhel pohledu při odměřování s pravítkem. Musím se přiznat, že jsem díky svým minelám získal ohromný respekt před všemi těmi autory, kteří pro nás tvořili vystřihovánky bez počítačů a grafických programů. Byly to určitě desítky, někdy možná i skoro stovka hodin práce. jen ještě doplním již zmíněné, že celá sestava Sojuz - Apollo vyšlo v setu "Kosmická tělesa" u Albatrosu (1979, 1986) v částečně konstrukčně i výtvarně přepracované podobě. Jaký je rozdíl mezi abíčkovskou a albatrosovskou sestavou máte možnost zjistit v knize Papírová archeologie 2, kde se dozvíte mnoho zajímavého i o samotných autorech a jejich dalších modelech.
Celá prezentace a hlavně fotografie výsledné modelové sestavy jsou věnovány oběma autorům, panu Františkovi Kobíkovi a panu Václavovi Šorelovi, který se v těchto dnech (8. září) dožívá významného životního jubilea 80. let. Ač nejplodnější vystřihovánkové období dua ŠOK spadá do 70. let minulého století, určitě i dnes je možné si sehnat a sestavit jejich vystřihovánku. A nyní to vlastně nedá ani moc námahy dostat se k nějaké vystřihovánce od V. Šorela a F Kobíka, neboť si stačí zakoupit ABC č. 19/2017, kde najdete reprint vystřihovánky Lunochod. Pevně věříme, že si mnozí z vás dříve či později nějakou tu "ŠOKovánku" slepí, ať to bude právě Lunochod, nebo vás zaujme nějaká jiná, po našem řečeno archeologická, vystřihovánka.
Článek o tvorbě V. Šorela a jeho kolegů vycházející u příležitosti jeho osmdesátin: technet.idnes.cz
Profil "ŠOK", spousta zajímavých obrázků a fotogalerie slepených modelů také na: http://www.papirovaarcheologie.cz/profi ... rel-kobik/